Üvegcipő
2020.01.22. |
![Add a Facebook-hoz](../facebook.jpg)
|
|
-
Már nem
is kell külön kiemelni, hogy a Körúti Színház vendégjátékát telt ház várta,
még pótszékek elhelyezése is szükségessé vált (Alul a fotó szünetben készült
amikor még mindenki nem foglalt helyet.) A 3 előadásból álló sorozatnak
ez az est volt a 2. bemutatója.
Január 22-én, a színházi programot követő napon ünneplik országszerte a
Magyar
Kultúra Napját. A rétsági intézmény úgy gondolta, hogy nincs is
méltóbb felmagasztalása a kulturális értékeknek, mint egy színpadi produkció.
Különösen így van ez, ha a szerző a magyar színműirodalom egyik nagy alakja,
Molnár
Ferenc, világsikereket magáénak mondható szerző. A most színpadra
került művet majd 100 esztendeje írta, (Egy színházi adattár szerint 1924-ben
mutatták be először.) Erre utal a díszletben látható 1919-től használatos
Magyar Királyság címere. Az akkori világ nagyon magyar, a probléma is magyar
- jellemző lakásforma az albérlet - volt. Trianon után a nemzetnek
új kihívásokkal kellett szembenézni, az élet mindennapjai azonban nem a
politikáról szóltak, hanem az egyes emberek hétköznapjairól.
A cím alapján is tudható, hogy a történetnek vannak előzményei. Hamupipőke
jelenség már igen régen foglalkoztatja a meseírókat. Most, amikor a remake-ek
korát éljük - sok egyszer elkészült filmnek jelennek meg újabb változatai
-, miért csodálkoznánk azon, hogy a Grimm testvérek által világsikert arató
mese újabb változatai látnak napvilágot. (Megjegyzendő, hogy a Grimm féle
ötlet sem az őseredeti, mert a gyökerek az ókori Egyiptomig nyúlnak vissza.)
Molnár Ferenc nem lemásolja a sztorit, csak az alapgondolatot forgatja
meg szokása szerint, ahol egy szegény lány más társadalmi osztályban találja
meg boldogságát. Különféle szerelmi viszonyok - ami már nem is háromszög,
hanem minimum sokszog - köré fűződik az események fő szála. A főszereplő
- Irma - egy buta lány, de tele van érzelmekkel, és az őszinte szeretetre,
a boldogságra vágyása mindent feledtet.
A népes művészgárdát felvonultató darabban 3 főbb szerepet lehet kiemelni.
Mérai Katalint, Kautzky Armad, és Karaivanov Lilla. Mérai Katalin már bemutatkozott
nálunk, de Kautzky Armad először jár nálunk a Körúti Színház társulatának
tagjaként. Karaivanov Lilla sokszor lépett rivaldafénybe városunkban, bár
- mint korábbi cikkünkben írtuk - sok mellékszerepet formált meg karakteresen,
de a Butaságom történetében
bizonyította, hogy méltó a főszerep megjelenítésére. A mostani alakítás
sem volt egyszerű a vállalás a színművésznőnek. Szinte végig színpadon
volt, és rengeteg arcát mutatta a különböző viszonyokban. Amúgy is az a
helyzet, hogy zsenit könnyű játszani - sokan próbálkoznak vele -, de egy
buta nőt, akinek nem csak a sorsa által meghatározott ismeretanyag hiánya
a fő tulajdonsága, hát bizony igen-igen nagy kihívás. Olyan ez, mint amikor
a kabarészínészek mondják el, milyen iszonyatosan nehéz hitelesen előadni
sarkítottan vicces történeteket. Ez pedig csak azért jut a tudósító eszébe,
mert a darab egy romantikus vígjáték, mindazokkal az elemekkel, amit ennek
a műfajnak fel kell mutatnia. Elsősorban Molnár Ferenc rafinált szövegei,
a figurák megformálása, a helyzetkomikumok kiváló kezelése mellett természetesen
a rendezés kiválósága. Úgy ülteti a évszázados szövegkönyvet a mai pódiumra,
hogy megőrizze a múlt báját, de pontosan szóljon napjaink nézőihez is.
A közönség pontosan követte a történéseket. Többször felcsattanó taps fogadta
az ismerősként belépő művészeket, és a pontosan célzott poénokat. De hangzottak
el drámai súlyú mondatok, amit a nesztelen csenddé merevedett hangulat
jelzett: pontosan együttérez a közönség a darab minden rezdülésével. Nem
lennénk igazságosak, ha nem térnénk ki arra, hogy az előadás külön ki nem
emelt szereplői is kiválóan alakították azt a karaktert, amit megjelenítettek.
(Néhányan többet is.)
A Fényes Szabolcs bérlet 3. előadását, a március 11-én színre kerülő
Bolond
lány című - ugyancsak világsikert elért - krimi vígjátékot is lelkes
várakozással fogadja majd a közönség.
Ahogy az már lenni szokott, nehezen szűnő vastaps volt a művészek jutalma.
Bár most Galambos Zoltán igazgató nem készült külön köszönő beszédre, de
a felfokozott hangulat hatására megosztotta a közönséggel, hogy milyen
családi öröm érte a színházat. Hiszen a társulat valóban egy nagy család,
így hát mindenki örömmel fogadta Placskó Emese és Oroszi Tamás gyermekének
érkezését.
Sok izgalmas pillanatból egy filmtekercsre valót válogattunk össze emlékként
akik ott voltak, és tudósításként akik csak itt olvasták az előadás hírét.
GiK
-
-
|